Ja vaikka Kolumbus eksyikin, eikä löytänyt ensimmäisenä Amerikkaa, -
hän on silti sankarini. Hän oli tosi rohkea purjehtiessaan pienellä laivalla ison meren yli -
ja hänen ansiostaan meillä on Kolumbuksen päivä vapaapäivä.
Kiitos, Heather. Ronnie, kerro meille sankaristasi.
SANKARINI HACHIKO
- Mitä hän kirjoittaa? - Hachiko oli isoisäni Wilsonin koira.
Kaikki sanoivat Hachia mysteerikoiraksi, -
koska ei tiedetty mistä se tuli.
Ehkä Hachi karkasi koiratarhasta.
Tai ehkä se hyppäsi ulos jonkun autosta -
jossakin kaukana kuten Floridassa tai New Jerseyssä.
Oli miten oli, Hachi oli eksynyt.
Hei, se on pieni koiranpentu.
Aivan sama miten se tapahtui.
Kauan sitten kaupungissa, jossa isoisäni asui, -
Hachi ilmestyi rautatieasemalle, -
ja sieltä tarina alkaa.
Minäkin rakastan sinua. Hei sitten.
Hei, kaveri. Oletko eksynyt? Tulehan tänne.
Jouduitko hukkaan? Joku varmasti etsii sinua.
- Pikkukaveri harhaili ympäriinsä. - Niinkö? Asemalaiturillako?
- Niin, laiturilla. - No, onneksi löysit sen.
Niin. Tehdäänpä näin.
Tämä pieni laatikko oli tuolla. Se oli rikki. En tiedä mitä on meneillään, mutta...
Kuitenkin jonkun pitää olla täällä sen kanssa.
Joten jos pidät sitä täällä. Pidät siihen asti kunnes he tulevat.
Ei, en voi tehdä sitä. En voi tehdä sitä, professori.
No, se oli ulkona... Ei kukaan hylkää tätä koiraa. Siellä on...
Tiedän sen. Tiedän, ettei kukaan hylkää sitä.
He palaavat hakemaan sen. Joten otat sen mukaasi, -
ja kun joku ilmaantuu, kerron että se on sinulla.
- Jonkun on oltava siellä. Sitä tullaan etsimään. - Ei, et ymmärrä. Oikeasti, se vain...
Minun on laitettava se tänne koko yöksi, ellei kukaan tule.
Jos ketään ei ole täällä, lukitsen sen tänne ja se on turvassa yön yli, -
mutta voin vain viedä sen koiratarhalle aamulla.
Hyvä juttu on se, että on perjantai.
Saamme selville, minne olet menossa.
Siihen saakka voit olla kanssani lämpimässä talossa.
Miltä kuulostaa? Sopiiko?
No niin. Asetuhan siihen.
Istuhan siihen. Istu siihen. No niin. Sillä tavalla.
Selvä. Paikka, paikka. Pure noita.
Paikka.
- Heipä hei, komistus. - Hei. - Hei. Miten meni?
- Se oli hienoa. - Hyvä. Oliko ikävä minua?
- Ei pätkääkään. Oliko sinulla? - Ei. Et käynyt edes mielessäni.
Minulla on pieni yllätys.
No, minullakin on pieni yllätys sinulle.
- Tule. Meillä on vähän kiinniotettavaa. - Niin.
Kiinniotettavaa. No, otetaan kiinni.
Kuulitko jotakin?
Oksa vain raapi ikkunaan.
Osuin tähän mielenkiintoiseen tilanteeseen asemalla tänään.
Kertoisitko siitä aamulla? Miltä kuulostaa?
Mitä oikein teen?
Hyvä on. Kaikki hyvin.
- Parker! Meillä oli sopimus. - Tiedän, tiedän.
- Vai unohditko? - En unohtanut.
Se oli... Se oli rautatieasemalla. Tavallaan eksyksissä.
Carl oli lähettämässä sitä koiratarhalle huomenna ja ajattelin...
Ajattelit vain tuoda sen kotiin ja puhua minut ympäri pitämään sen, vai mitä?
Ei, en halua pitää sitä. En halua. Huomisaamuna herättyäni -
selvitän tarkalleen minne se kuuluu. Lupaan tehdä sen.
No niin. Tämä oli Luken kamoja.
No niin, sillä lailla. Sinne vain.
Asetuhan siihen.
Kuulehan, täällä on paljon hyviä tavaroita.
Tämä on lämmin. Saat sen.
On aika kylmää. Pidätkö siitä? Se oli Luken suosikki.
Tässä on sinulle vettä.
Sinulla olisi aikamoinen tarina kerrottavana, vai mitä? Eikö olisikin?
No niin, kaveri.
Näin on parempi. Hyvää yötä, kamu.
Sinun se pitäisi olla koirankopissa.
Lupaan, etten pure varpaitasi.
Pentu! Pentu. Hei, pentu. No niin. Hyvin menee.
Hyvä, pentu.
Isä, minä rakastan sitä.
- Onko sillä vielä nimeä? - On sillä. Väliaikainen Vieras.
Sinun on pidettävä se. Isä, talo tuntuu niin tyhjältä Luken jälkeen.
- Kysy äidiltäsi. - Äiti? - Niin?
Voisitko tulla tänne?
- Katso, se pitää jopa musiikistasi. - Niinkö?
Uskomatonta. Ihmekoira.
- Minun on pakko pitää se. - Ei enää koiria.
- Älä yllytä häntä. - En yllytäkään.
- Olet niin ilkeä. - Isä, se hyppää tuolta ulos. Tässä.
- Tuohan on hyvä. - Kokeile tätä. - Rakastan sitä.
- Sopiiko se sinne? - Luulen niin. Oletko siellä, kamu? Sillä lailla.
Tämä on hyvä, pidän siitä. Hienoa.
- Tapasitko Michaelin eilen? - Kyllä.
Ajoimme näköalapaikalle katsomaan komeettoja.
- Se oli kaunista. - Hyvin romanttista.
- Niin oli. - Ehdottomasti tapahtunut useammin...
- Oletko... - Voinko auttaa? - Löysin tämän kaverin asemalta viime yönä.
- Voitko pitää sitä siihen, kunnes löydämme omistajan? - Pitää? Emme voi pitää sitä.
Ei tämä ole mitään majoituspalvelu. Tämä on koiratarha.
Löysin sen juuri. Mitä teen sen kanssa?
Katsotaanpa.
Se on söpö. Auttaa sijoittamisessa, mutta meillä on vain kaksi viikkoa.
- Kaksi viikkoa? - Niin. Olemme tupaten täynnä.
Anteeksi vain.
Soitan sitten ensi viikolla. Hyvä on. Hei vain.
- Huomenta, Mary Anne. - Miten menee, Parker?
- Loistavasti. Voisinkohan pyytää sinulta palvelusta? - Toki, mitä vain.
Katso nyt sitä!
Hei, pikkuinen. Tervehdys!
Se on mahtava. Mistä sinä olet tullut?
- Se kuljeskeli asemalla viime yönä. - Hei, murunen.
- En tiedä, tämä on niin outoa. - Niinkö? Se on vastustamaton.
- Haluan vain laittaa tämän esille. - Selvä. Sopii, sopii.
- Ikkunaan? - Sinne vain. Mihin tahansa niistä.
Parker, tämä koira on ihana.
Olisitko kiinnostunut siitä?
- Koiranpennustako? - Sellaisesta hienosta pennusta.
Mitä tuumit, Antonia? Uusi kämppis?
Voi ei! Antonia!
KOIRANPENTU LÖYDETTY
- Huomenta, herra professori. - Jasjeet.
Yksi sokeri, kaksi kermaa tulossa. Hei, mitäs sinulla siellä on?
Uusi ystävä. Haluatko koiran?
- Mieluummin rahaa. - Se olisi hieno suojelukoira, eikö olisikin?
Suojelukoira suojelemaan hodareita? Enpä usko.
En minäkään usko.
Vakavasti ottaen, miksi haluat koiran?
Sinun on kävelytettävä, ruokittava, puhdistettava se joka päivä ja kerättävä sen kakat.
Kuinka monta tällaista saan sille?
- Talo tarjoaa. Liian hankalaa. - Olet oikeassa.
- Kiitos, Jas. - Eipä kestä.
- Hei, onko uutisia? - Ei. Kukaan ei tullut, kukaan ei ilmaantunut, kukaan ei soittanut.
- Ei kukaan. - Kummallista. Tosi outoa.
- Voitko pitää sitä hetken? - Voin.
- Oletpa söpö. - Tein muutamia ilmoituksia. Voisitko ripustaa näitä puolestani
- Olisit niin kiltti. - Hyvä on, ripustan ne puolestasi.
- Olet tosiaan kiltti. - Tiedän, tiedän.
- Tulehan. - Se pitää tosiaankin olostaan kassissa.
- Kiitos. - Professori, ei koiria junaan.
- Ei koiria junaan. - Kiitos.
Odotahan hetki. Annapa kun kokeilen jotain. Hypätään ensimmäisen kohtauksen toiston yli, -
ja mennään suoraan lyyriseen osaan. Hyvä on. Kokeillaan sitä.
Mutta se tarkoittaa sitä, että teidän pitää luoda se nopeammin. Teidän ei tarvitse...
Ja kun pääsemme lyyriseen osaan, hengitätte vain syvään, syvään.
Älkää unohtako hengittää.
Heipä hei.
Hyvin menee.
Haluatko koiranpennun? Haluatko?
- Vain tämä oli jäljellä laatikon päällä. - Yamanashi.
- Siinä kaikki, mitä saan luettua. - Mikä se on?
Se on osa keski-Japania.
- Ei mikään tavallinen koira, Parker. - Ei.
Se on akita, tai "akiita" kuten pitäisi sanoa.
- Se on hyvin erityinen rotu. - Niinkö?
- Mikä tämä on? - Hachi. - Mitä? - Se on "kahdeksan" japaniksi.
- Hyvän onnen numero. - Ai. Hyvän onnen.
Oikein mukavaa. Hachi. Hachi.
- Hyvä nimi. Pidän siitä. - Se on saattanut syntyä pentueen kahdeksantena.
Numeron kahdeksan hengellinen merkitys tavoittaa taivaan ja tulee alas maahan.
Mitäpä tuumit? Haluatko sen?
Minäkö? En. Luulen sen tehneen valintansa.
- Tarkoittaa mitä? - Sitä, että se on sinun ongelmasi, eikä minun, veliseni.
- Et ole ongelma, ethän? - No...
Sinä joko löysit sen tai se sinut, kuka sitä on sanomaan?
Niin on tarkoitettu olemaan. - Hän sanoi myös, että shogunit kasvattivat -
akitoja taisteluja ja metsästystä varten.
Joten veikkaan, että ne ovat tavallaan koirien kuninkaita.
Antoiko Ken mitään vihjettä siitä, mistä voisit löytää tälle kuninkaalliselle koiralle kodin?
Olen levittänyt jo kymmenen ilmoitusta.
Joku kyllä tulee kysymään Hachia.
- Kuka on Hachi? - Tämä...
Se oli sen pannassa. Se on symboli.
- Annoitko sille nimen? - En antanut... - Parker, sinä haluat pitää sen.
- En halua. - Haluatpa. - En halua pitää sitä.
- Myönnä pois. Myönnä, ett haluat. Haluat pitää sen. - En ole edes ajatellut sitä.
- Kylläpä. - Hachi?
Minne menit?
Voi ei! Parker, tuossa on kuukausien kova työ.
- Cate, olen pahoillani. Anteeksi. - Haluan sen ulos koko yöksi, Parker.
- Kyllä, kyllä. - Se ei tule sisälle. Kuulitko? - Kuulin kyllä. Keskustelu päättyy tähän.
Kuulen kyllä. Kuulin aikaisemmin ja kuulen nyt.
Neljän kuukauden työ.
Hachi. Tule nyt. Tule tänne.
Tulet nyt sisälle.
Mennään.
No niin. Katsotaanpa, löydänkö sinut täältä.
Siinähän sinä olet.
Sukujuuresi ovat yli 4000 vuotta vanhat, ehkä paljon enemmänkin.
Mitäs muuta täällä on?
Niin. Pidätkö tästä?
Siinä lukee, että ensimmäinen kumppanuus -
ihmisen ja eläimen välillä oli sinunlaistesi kanssa.
Tiesitkö siitä? Tiesitkö sen jo? Taisit tietää. Luulen, että tiesit.
Suljetaanpa tämä. Katsotaan, saisimmeko sinut asettumaan nyt aloillesi.
Hei, tämä näyttää aika hyvältä.
No niin, paikka siinä. Paikka siinä nyt. Onko selvä?
Siinä paikka.
Paikka. Paikka siinä.
Hyvä on, jään vielä hetkeksi.
Anteeksi vain. Älä...
- Olin juuri tulossa yläkertaan. - Niin. Niin varmaan.
Vain yksi yö. Yksi yö ainoastaan. Ole kiltti poika.
Pysy siellä. Pärjäät kyllä.
Uskomatonta. Se rakastaa Yankeeseja.
- Ei kai. - Ihan todella.
Tästä tulee hauskaa. No niin, Hachi, teemme näin.
Tämä on pallo. Pallo, heitto.
Menet hakemaan sen ja tuot takaisin.
Onko selvä? Oletko valmis? Mene hakemaan.
Mene hakemaan. Ei, ei, pallo.
Hachi. Hachi, Hachi, Hachi. Hei, Hachi.
Hachi. Nyt heitän sen, ja sinä tuot takaisin. Sillä lailla.
Mene hakemaan se.
Hachi. Ei, ei. Hae pallo.
Hachi, tule tänne. Hachi, tule.
Hae se. Tule tänne, tule. Hachi, Hachi.
Näetkö pallon? Näetkö? Tule tänne. Hachi, tule tänne.
Tule. Osaat tehdä tämän, tiedän että osaat.
Minusta olet ollut hiukan liian ankara. Koiralla on ongelma ja isä yrittää tehdä oikein.
- Äiti. - Hachi. Pallo, pallo.
Hae pallo. Hae nyt.
Isäsi on mennyttä.
- Hachi. Hei, hei. - Haloo?
Koiranpentuilmoituksia, kyllä. Oletko koiran omistaja?
Ei, kukaan ei ole tullut vielä.
Haluamme vain varmistaa, että koiralla on hyvä koti.
Saanko numerosi? Mieheni voi varmasti soittaa sinulle.
Odota hetki, minun on etsittävä kynä. Pieni hetki.
Hachi, Hachi. Tule tänne.
Hachi. Hyvä. Hachi.
Hei, Hachi. Hachi.
- Hei isä, anna kun otan kuvan. - Haloo?
- Hei, poika. - Koira on jo haettu.
Kyllä. Olen pahoillani.
Hachi.
Ei, ei. Hach. Hach, Hach.
No älä nyt, No niin, vie se sisälle. Vie sisälle.
Ei, et voi mennä. Et voi. Minun pitää tehdä töitä.
Tavataan illalla. Heippa.
- Hyvää huomenta, herra professori. - Huomenta. - Olet vähän myöhässä tänään.
- Odottelin jo. - Kiitos. - Yksi sokeri, kaksi kermaa.
Anteeksi, anteeksi.
Hachi! Mitä sinä täällä teet?
Mitä teet täällä? Mitä teet?
Sinun pitää mennä kotiin. Mene. Ei, mene kotiin. Mene kotiin, mene.
Minun on ehdittävä junaan. Mene, mene. Sinun on mentävä kotiin. Mene nyt.
- Professori, haluatko minun pidättelevän sitä? - Kyllä, voisitko tehdä niin?
- Kolmekymmentä sekuntia. - Kiitos.
Mene kotiin, mene kotiin. Mene nyt. Mene, mene kotiin.
Hei, Chuck, odottelemme hetken.
Mene kotiin, mene kotiin. Mene, mene.
Mene kotiin. Mene nyt, Hachi, mene kotiin.
- Mene kotiin, mene. - Sitä pitäisi kouluttaa, eikö vain.
Hyvä poika!
Professori?
- Hyvä on. Kiitos, Carl. - Oletteko varma? - Kyllä, kyllä.
Anna mennä, anna mennä. Haluatko minun kutsuvan taksin?
Ei, kävelen kotiin. Kaikki hyvin.
Voi että.
Parker? Luulin sinun menneen töihin.
- Niin meninkin. - Nyt teet puutarhatöitä?
- Se pääsi ulos. Myöhästyin junasta. - Ai.
- Älä sano sitä. Älä. - Kuule. - Tiedän, mitä haluat sanoa.
Kuule, anna kun teen sen. Sinun pitää siistiytyä. Minä täytän sen. Mene seuraavalla junalla.
Hyvä on. Kiitos.
- Ja sinä pysyt siinä. - Se pysyykin.
Nähdään illalla. Hei sitten.
Tässä on namia. Tässä on namia.
No niin. Yksi vielä. Vain yksi. Sitten ei enää.
Rauhallisesti.
Onko selvä?
Onko hyvää? Onhan se.
Hyvä on, hyvä on. Tämä on viimeinen.
Siinä on. Hyvä poika, Hachi.
Silla tavalla.
Hyvä on. Vielä viimeinen.
Siinä on.
Hienoa. Todella hienoa, kaikki. Olen teistä ylpeä.
Anteeksi, että olen taas myöhässä. Saanko anteeksi?
- Kyllä. - Hyvä. Kiitos.
Hei, Hachi. Mitä sinä täällä teet?
Hei. Hei, Hachi!
Hei! Miten menee? Mitä sinä täällä teet?
- Bedridgen asema. - Katso nyt itseäsi!
Kyllä, rouva, yksi on kello 7.30.
Oletko kunnossa? Oletko ollut täällä koko päivän?
Ei, ei. Se ilmaantui pari minuuttia sitten. Se meni suoraan tuohon.
Lasket kai leikkiä. Oletko nähnyt Catea?
- En ole nähnyt häntä. - Hyvä on.
- En tiedä, menemme kai kotiin. - Hyvä on.
- Senkin hölmöläinen. - Tulehan.
Tule, poika. Tule, tule.
- Äiti? - Kulta, olen täällä. - Hei.
- Hei. - Toin sipsit. - Kiitos.
- Hei, rouva Wilson, hauska nähdä. - Hei. Michael, hauska nähdä sinuakin.
Sano minua vain Cateksi. Kiitos, kiitos.
- Kaikki näyttää herkulliselta. - Hyvä. - Hienon näköistä.
- Veisimmekö tämän isälle? - Toki. Hän on takapihalla. Aloitetaan.
- Onko grilli valmiina? - Lähestulkoon. Hauska tavata. - Paloittelenko nämä?
Se olisi mukavaa. Katsotaanpa...
Oikeastaan otin muutamia kitaratunteja lapsena.
- Niinkö? - Kyllä, kun olin yhdeksän tai kymmenen.
Minun piti lopettaa ne koska veljeni litisti sormeni autonoven väliin.
Hän sanoi aina sen olleen vahinko, mutta sen jälkeen minä vain...
En tiedä, lopetin harjoittelun. Toivon etten olisi lopettanut, -
koska minä tosiaan... Minä vain rakastan musiikkia ja arvostan kovasti muusikkoja, -
- ja ihmisiä jotka soittavat instrumentteja... - Michael, rakastatko tytärtäni?
Kyllä. Kyllä rakastan.
Se on hyvä, koska sen sinä haluat muistaa huonoina päivinä.
Aivan.
Hachi, tässä on Michael. Michael, Hachi.
On ilo tavata.
Hachi. Hei, haluatko hakea palloa?
Oletko valmiina? Mene hakemaan pallo. Hae se!
Siellä se on. Hae pallo. Se on tuolla. Mene!
Hachi, mene hakemaan se. Mene! Hae pallo. Mene hakemaan.
Michael, jos haluat pallon takaisin, sinun on haettava se itse. Hachi ei hae.
- Se ei tee sitä. - Selvä.
- Oletko kunnossa? - Onko kaikki hyvin? - Aivan kunnossa.
- Aivan kunnossa. Jatkakaa peliä. - Kulta, voitko hyvin? Oletko kunnossa? - Täysin.
- Oletko varma? - Haen pallon. Olen aivan kunnossa.
- Katsokaa vain. - Oletko tosiaan kunnossa?
- Älkää antako minun häiritä peliä. - Hyvä on. - Oletko kunnossa?
- Hän vain sai huomiosi puoleensa. - Selvä on.
Jos heitän pallon aivan lähelle, sinähän haet sen, vai mitä?
Eikö? Vaikka jos heitän sen tuohon viereen, sekö ei hae? Etkö hae?
- Nouda? - Niin, nouda. Minä heitän, se tuo takaisin. Se ei tee sitä.
- Eivät akitat, Parker. - Onko niillä jotakin noutamista vastaan?
Ei. Jos haluat koiran joka noutaa, hanki collie tai springerspanieli.
Ei, Hachi kelpaa kyllä. Pärjään kyllä.
Hyvä, koska akitat eivät ole ihmisten miellyttämisen perään.
- Minkä perään sitten? - Se tulee asemalle, koska sillä on erityinen side sinuun.
"Tässä kamu, hae pallo". Miksi se tekisi sen?
Huvikseen? Makupalan vuoksi?
Tehdäkseen minut iloiseksi.
Niitä ei voi lahjoa. Ne ovat japanilaisia, eivät amerikkalaisia.
Älä nyt viitsi.
Jos se noutaa, syyn pitää olla hyvin tärkeä.
Keksin kyllä syyn.
Ei, ei. Hach, tule. Et voi mennä.
Anteeksi vain, mutta et voi mennä. Tule tänne.
Tule. Ei, paikka.
Hyvä on, tule. Tule. Tule vain.
Tule, tule.
Hei, Hach! Hach! Hach!
Tule, tule.
Hei, Hach. Hach!
Mennään. Tänne, tänne.
- Huomenta, Milton. - Huomenta. - Kuinka voit tänään?
- Myra. - Huomenta, Parker. - Pysy poissa auringosta.
- Huomenta, professori. - Hei, huomenta. - Huomenta, Parker.
Sehän ei pure? Kiitos. Ei, ei, se pärjää todella hyvin.
Tulehan, poika. Haluan sinun vain menevän suoraan kotiin.
Mene suoraan kotiin. Teetkö sen minun takiani?
Tavataan tässä illalla. Alahan mennä. Mene kotiin.
Hyvä poika. Hyvä poika!
- Hieno päivä, Carl, eikö olekin? - Hienoa päivänjatkoa, professori.
Hachi. Tässä on. Älä kerro Miltonille.
Hei, Hachi. Hyvä koira!
Onpa hyvä poika. Mennään kotiin. Tulehan.
Tulehan.
Hyvin menee.
Hei, Hach.
Tule, tule. Mennään! Mennään!
Lisää shampanjaa? Onko lisää shampanjaa?
Kolmannella. Yksi, kaksi, kolme.
Hachi!
- Hienoa, Jake. - Kiitos.
Cate. Oletko nähnyt Hachia? Se ei ollut asemalla.
Ei, en ole nähnyt sitä aamun jälkeen. Tule tänne.
Katso häntä.
Voitko uskoa, että hän oli peitettynä 30 vuotta?
- Eikö hän olekin kaunis? - Kyllä on.
- Olen jäljessä aikataulusta. - Saat sen kyllä kiinni.
Ajattelehan avajaisiltaa. Se saa sinut sekoamaan.
Nuori solisti astelee alanäyttämölle, laulaa La Bohemea, -
ja sitten tietenkin tanssii. Sen jälkeen rock, rap, hip-hop, jazz -
ja Hamlet. Ja sitten tietenkin -
koko kaupunki nousee ylös ja osoittaa seisten suosiotaan.
Paikka sekoaa. Pormestari seisoo tuolla, hän vetää sinut näyttämölle, -
laittaa sinut keskelle näyttämöä ja kiittää siitä että teit kaiken mahdolliseksi.
Niinkö? Pidän siitä.
Hachi!
Tule, poika.
Hachi!
Hachi.
Mitä sinä täällä teet?
Kaikki hyvin.
Paikka, paikka. Hachi, paikka.
Mene, mene pois. Häivy täältä.
Häivy! Häivy! Ulos täältä. Ulos.
Hachi.
Tule, tule!
Parker?
Meidät skunkitettiin. Haluatko mukaan?
- Ei, jätän väliin. - Selvä.
Parasta avata ikkuna ennen nukkumaanmenoa.
Haisemmeko me sinun mielestäsi niin pahalta?
Luultavasti olet oikeassa.
Äiti!
Hei, kulta. Mitä nyt?
Minun on kerrottava jotakin.
- Arvaa mitä? - Mitä?
- Odota. - Mitä? - Odota nyt vain. - Mitä?
- Näetkö mitään erilaista? - En.
Kyllä. Kyllä!
Voi, kultaseni! Ihanaa!
- Minun on soitettava heti mummille. - Hyvä on.
- Missä isä on? - Takapihalla, kuten tavallista.
Isä.
- Isä, mitä sinä teet? - Tämä on kokovartalohieronta.
- Katson ohjeita kirjasta. - Sinusta tulee ukki.
- Pitää päästä todella syvälle tänne, lihakseen. - Isä. Isä.
Michael ja minä saamme vauvan. Olen raskaana.
Sinä... Jestas! Olet...
- Oikeasti? - Kyllä.
Saatteko vauvan?
Minusta tulee isoisä.
- Niin. - Catie! En voi uskoa tätä!
Upeaa, kulta. Olen iloinen puolestanne.
- Hei, kulta. - Hei, äiti.
Anteeksi, että olen myöhässä.
- Mitä sinulla on? - Minulla on kaikenlaisia terveysjuttuja sinulle.
Tuoreita vihanneksia, vadelmia, pitaleipää ja hummusta sekä ituja.
Kun odotin sinua, lähetin isäsi ulos hakemaan pizzaa paprikalla ja tupla-anjoviksella -
monta viikkoa. Hän ei voinut edes katsoa minun syövän sitä.
Voitko uskoa, että sinä ja isä olette olleet yhdessä yli 25 vuotta?
Olemme olleet kauemmin yhdessä kuin erillämme.
Wau.
Isä kertoi että ensimmäisten treffienne jälkeen, palatessaan autolleen, -
hänellä oli niin ikävä sinua, että hän palasi takaisin.
Tiedän. Katsoin ikkunasta.
Kun näin hänen tulevan takaisin, -
melkein juoksin ovelle ja hyppäsin hänen käsivarsilleen.
- Sinun olisi pitänytkin. - Tiedän.
- Mutta pysähdyn aina ajattelemaan liikaa. - Se on totta. Niin sinä teet.
- Älä tee niin. - Hyvä on. - Selvä.
Hei, Hach. Tule, Hachi, tule.
Sillä tavalla! Tule, mennään kotiin. Mennään kotiin.
- Hei, herra professori. - Iltaa, Parker.
- Iltaa, Mary Anne. - Miten opetit tuon koiran tekemään noin?
- Ihmeellistä. Joka päivä. - Mennään.
Parker?
Olet ylipukeutunut.
On jotakin, jonka voin tehdä sen suhteen.
- Kiitos. - Haluatteko muuta, rouva?
- Riippuu siitä, mitä on tarjolla. - Kaikkea.
Kaikkeako?
- Kyllä, kaikkea. - Hyvä on.
Olet joutunut tekemään niin paljon. Tiedän sen.
En tiedä, olenko koskaan kiittänyt sinua.
Tiedätkö, kuinka paljon rakastan sinua?
- Ja minä sinua. - Hyvä. - Niin on.
Erityisesti silloin, kun et haise skunkitetulle koiralle.
- Itse asiassa niin ei ole tapahtunut kovin usein. - Mutta niin on tapahtunut!
- Rakastan sinua. - Minäkin sinua. Hei sitten.
No niin, Hachi. Tulehan.
Hachi, tule.
Tule nyt. Mikä sinua vaivaa? Tule.
Mitä nyt?
Tule tänne. Tulehan.
Tule vain tänne. Mikä hätänä? Tule nyt. Onko jokin vialla?
Tule nyt. Olet kunnossa. Mitä on meneillään?
Olet aivan kunnossa. Ihan kunnossa. Tule nyt. Mennään.
- Mikä sitä vaivaa? - En tiedä.
Hachi, haluatko tulla? Minun on mentävä. On työpäivä. Tule nyt, kamu, tule.
Minun on mentävä. Rakastan sinua, kulta.
- Minäkin sinua. Nähdään illalla. - Viimeinen mahdollisuus.
Heippa.
- Hei, Mary Anne. - Hei, Jas. Miten menee?
- Hyvin. Tässä kahvisi ja donitsisi. - Kiitos, Jasjeet.
- Kiitos. - Ei kestä.
Missä Hachi on?
Hei, Hachi!
Sieltä se tulee.
Olenpa iloinen nähdessäni sinut. Mitä? Toitko minulle pallon?
- Mitä se pallolla tekee? - Haluatko noutaa sitä?
Haluatko noutaa sitä? Tässä. Tule tänne. Tässä on.
Mene hakemaan se. Hyvä, mene hakemaan. Hae se.
Hyvä. Nyt tuo se takaisin.
Sillä tavalla. Sitä halusinkin.
Yritetään uudelleen. Pitkä heitto.
Mene hakemaan se. Mene.
Hyvä poika.
Noin! Tuo se nyt takaisin. Tule, tule. Tule, poika, tule.
Miten hyvä poika. Onpa hyvä poika.
Oletpa kyllä hyvä poika. Näitkö tuon?
Heitin pallon, se toi sen takaisin. Ensimmäisen kerran se nouti. Oikea nouto.
- Onneksi olkoon. - Kiitos. Hyvä poika!
Nyt pitää mennä töihin. Tule, ota pallosi.
Sillä tavalla. Ensimmäisen kerran.
- Ensimmäisen kerran. - Ei, ei. Odota, herra professori. Odota.
- Tuon kahvisi aivan heti. - Hyvä on. - Olen pahoillani, että olen tänään myöhässä.
Näitkö mitä se teki? Heitin pallon ja se toi sen takaisin. Se oli nouto.
Ei, ei, pidä sinä pallo.
Haluatko antaa sen minulle? En voi leikkiä nyt, pitää mennä töihin.
Pitää mennä töihin. Pidän pallon, sopiiko?
- Tässä on. - Kiitos. - Eipä kestä.
- Ja tavataan viideltä. - Olen täällä. - Mene kotiin, Hachi. Mene kotiin.
Hyvä on, tule tänne. Tule tänne. Älä nyt. Hyvä on.
Kaikki hyvin. Tavataan viideltä, onko selvä?
Hyvä poika. Paikka, mene kotiin. Mene.
Mene.
Menikö se tällä kertaa yhtään paremmin?
Hyvä on. Muistatteko, kun puhuimme John Philip Sousasta, -
vuosisadan vaihteen suuresta marssisäveltäjästä?
Hän oli hyvin kuuluisa mies, -
mutta hänellä oli eräs valtava juttu joka liittyi tallennettuun musiikkiin.
Hän ei koskaan antaisi nauhoittaa musiikkiaan.
Ei edes kun Thomas Edison meni hänen luokseen -
uudenuutukaisen keksintönsä kanssa, kronografin.
Mutta Edison ei siitä piitannut. Hän jatkoi ja teki sen joka tapauksessa.
Hän nauhoitti salaa paraatissa Sousan marssiorkesterin.
Ja luulen, että silloin syntyi maailman ensimmäinen piraattituote.
Mitä ajattelette siitä? Oliko Sousa teidän mielestänne oikeassa?
Olisiko se nyt okei? Entä nykyesiintyjät? Pitäisikö vain mennä keskelle lavaa, -
kytkeä CD-soitin ' äänentoistolaitteisiin ja siinä kaikki?
Riittääkö se? Enpä tiedä.
Olen teitä paljon vanhempi, mutta tapaan ajatella, että -
musiikissa on elementtejä, joita ei voi taltioida.
Elämää ei voida taltioida. Ihmissydäntä ei voida taltioida.
Luomisen hetki itsessään on kiitävä.
- Hei, Hachi. Miten menee? - Hei, Hachi.
Hyvää yötä, Hachi.
Hei, kaveri. Oletko valmis lähtemään kotiin?
Kaikki hyvin. Kaikki hyvin.
Hei, Hachi. Hei, poika.
Näinkö hän sen teki? Anteeksi. Opin kyllä.
Andy? Aika lähteä, kulta.
Olet hyvä poika. Odota täällä. Palaan kyllä.
Kuulen ja näen Jumalan kaikissa asioissa.
En vielä ymmärrä Jumalaa vähääkään.
Vai ymmärränkö edes kuka voi olla ihanampi kuin oma itseni.
Miesten ja naisten kasvoissa näen Jumalan.
Ja omien kasvojeni kuvajaisesta -
löydän Jumalan kadulle jättämiä kirjeitä, -
Ja jokaiseen niistä on kirjoitettu Jumalan nimi.
Ja jätän ne sinne missä ne ovat, koska tiedän että meninpä minne vain, -
muita tulee täsmällisesti aina ja ikuisesti.
Kuule, ei sinun tarvitse enää odottaa.
Hän ei tule takaisin.
Hyvä on, Hachi. Sinä teet mitä sinun on tehtävä.
Tule, kaveri. Mennään.
Tule, poika. Tule.
Tule, Hachi. Tule, Hachi.
Olet nyt meidän kanssamme. Mennään. Tulehan.
- Meidän on mentävä. Ronnie odottaa. - Tulehan.
Anna kun otan sen, kulta.
Tulehan, Hachi. Ylös, ylös. Sillä tavalla.
Hyvä poika. Hyvä.
Hyvä poika, Hachi.
- Varohan päätäsi. - Hyvä poika.
- Siellähän se poika on. Andy? - Niin?
Hachi! Hachi! Andy!
Hachi! Hachi, tule takaisin! Hachi!
Hachi, tule nyt!
Hachi!
Hei, näyttää siltä että saitte ensimmäisen vieraanne.
Hei siellä, kaveri. Tulitko toivottamaan meidät tervetulleiksi uuteen kotiimme?
Hei, Hach.
Hei, Hachi! Mitä sinä täällä teet?
Katsos, katsos.
- Se menee suoraan paikalleen. - Luulin heidän muuttaneen pois.
He muuttivatkin. Se näyttää nälkäiseltä.
Sinä olet helläsydäminen, Jas.
Hei, Hachi.
Haluatko hodarin? Anna mennä, poika. Ota hodari.
- Hei, Hachi. Hodari? - Jospa se johtuu kokkauksistasi, Jas.
Jasjeetin erikoinen. Ota nyt, pidät siitä. Syö, syö. Se tekee sinulle hyvää.
Ota nyt. Se on hyvää.
- Mistä se tuli? - Se vain ilmestyi.
Ota nyt, poika. Ota se.
Parasta olla varovainen, Hachi. Hänen hodarinsa ovat vanhempia kuin sinä.
Älä kuuntele noita.
- Hachi! - Voi Luoja. - Luoja, että olin sinusta huolissani.
Miksi tuo nainen hyörii Hachin ympärillä?
- Se on professorin tytär. - Niinkö? - Heidän luonaan Hachi on ollut.
- Tuletko kanssani kotiin. - Hei, hetkinen...
- Kaikki hyvin. Kaikki kunnossa. - Tule, tule.
Mennään, kamu. Kiitos paljon.
Kiitos!
Tuo on parasta. Annahan minulle kahvi.
Jasjeet, älä nyt. Anna minulle kahvi.
Minäkin ajattelen häntä. Joka päivä.
Hei. Sinähän tiedät että rakastamme sinua, Hachi.
Haluamme sinun olevan luonamme.
Mutta jos haluat mennä, sekin sopii.
Hyvästi, Hachi.
Hyvää iltapäivää, Hachi.
Hei, Hachi. Tässä on. Älä kerro Myralle.
Hyvää yötä, Hachi.
- Hei, miten menee? - Luulen...
Lucky! Lähdetään.
Tulehan, muru. Hei, Lucky. Lucky, mennään.
Hei, anteeksi.
- Tuo koira tuolla ulkona. - Niin?
Onko tuo se koira, josta olen kuullut niin paljon?
Mitä sillä on sinun kanssasi tekemistä?
Anteeksi. Olen Teddy Barnes, Woonsocket Callista.
Olen kuullut puhuttavan siitä paljon junissa.
Tiedä, vaikka siitä saisi hyvän jutun tehtyä.
Olen Boilins, Carl Boilins.
B- O-l-L-l-N-S. Siinä ei ole Y:tä.
Minä olen se joka löysi sen, ja toi tänne.
Niinkö? Carl, missä se asuu?
Emme ole aivan varmoja. Se tulee ja menee.
- Se ei häiritse ketään? - Ei, me tulemme sen kanssa toimeen.
Se vain tekee mitä tekee.
Haittaako, jos otan kuvan?
- Sanomalehteen. - Ei minua haittaa, ellei Hachia haittaa.
Kiitos paljon. Oikein hyvä, oikein hyvä.
Otetaan ensin kuva yksin.
Ilman koiraa? Hyvä on. Pysy siinä.
- Minä kyllä... - Vai niin. Hyvä on.
Arvostan tätä. Todella ystävällistä sinulta.
- Nyt tiiviisti yhteen. - Ai niinkö. Kyllä, kyllä. Katso tuonne.
- Iso hymy. - Tämä... Tämä on kaunista. Kiitos.
USKOLLINEN KOIRA ODOTTAA KUOLLUTTA ISÄNTÄÄNSÄ
Hei, Hachi.
Tämä lapsi Derrystä lähetti sinulle lounasrahansa.
Hän haluaa minun ostavan sinulle makupaloja.
Se on kolmas tällä viikolla. Jos tämä jatkuu, sinulle on avattava pankkitili.
Äläkä sano, etten koskaan antanut sinulle mitään.
Koira pärjää täällä kuin maantierosvo.
- Katso nyt tätä. Eikö ole söpöä? - Hei, Hach.
- Mitä teet rahoilla? - Olen sen uskottu mies.
Tulen aivan pian.
Hachi.
Tässä on, Hachi. Ole hyvä.
- Onko nälkä? - Niin, on hyvin kylmä. Sen pitää syödä.
Olen Jasjeet. Pidän hodarikojua.
Olen Ken Fujiyoshi, professori Wilsonin ystävä.
Herra professorin? Yksi sokeri, kaksi kermaa.
- Luitte sitten varmaan lehtijutun. - Niin tein.
Näittekö nimeni jutussa?
- Kyllä näin. - Kahdesti.
- Antakaa minun auttaa kustannuksissa. - Ei, ei, älkää. Ei rahaa.
- Entä jos se sairastuu? Hoitokuluihin? - Keräämme kolehdin.
Matkustajilta, kauppiailta, ja pidämme siitä huolen.
Asema-aukio on nyt Hachin koti. Joka päivä se tulee samaan aikaan, samaan paikkaan, vain tähän.
- Teettekö sen? - Pidämme huolen? Tietenkin.
Minun... Minun on myytävä hodareita. Oli hyvä tavata.
Niin sinuakin. Kiitos oikein paljon.
On kulunut vuosi, eikö olekin?
Herään joskus keskellä yötä, -
ja ajattelen Parkeria. Hän oli hyvä ystävä.
Tiedän, miltä sinusta tuntuu.
Hachi, ystäväni, Parker ei koskaan palaa kotiin.
Mutta jos Hachiko haluaa odottaa, Hachikon on silloin odotettava.
Sinä haluat odottaa häntä, etkö haluakin?
Vietä pitkä elämä, Hachi.
Tulehan, herraseni. Sillä lailla. Hyvä poika.
Haluatko lisää? Hyvä on, saat.
Sillä lailla. Viimeinen pala. On hyvää, vai mitä?
- Nähdään huomenna, Hachi. - Ciao, Hachi.
Rouva Wilson? Hauska nähdä teitä taas.
- Hyvää iltapäivää. Kiitos. - Tuo on professorin vaimo, vai?
Cate.
Ken.
- Siitä on aikaa. - Siitä tosiaan on.
Kymmenen vuotta. Voitko uskoa?
Hei, Hachi.
Hachi?
Sinä vanha otus, sinä odotat yhä.
Aivan niin.
Jos se sopii, voinko odottaa kanssasi seuraavaa junaa?
Sopiiko? Kiitos.
Voi, Hachi.
- Tuo on niin söpö. - Pidätkö siitä? - Pidän.
- Tuo on hyvä, eikö olekin? - Tuossa olen minä.
Tiedän, muistan sen. Muistan sen. Olin siellä silloin, otin tämän kuvan.
Se näyttää vieläkin niin suloiselta.
- Se oli häissäkin. - Niin. Se on tuossa.
- Tuossa. - Mistä isoisä löysi Hachin?
Ronnie, oikeastaan Hachi löysi isoisäsi.
Miten?
Eräänä iltana isoisäsi oli palaamassa kotiin matkalta.
Hän tuli asemalle ja meni sisälle asemarakennukseen...
Hei, poika.
Hei! Tule, mennään!
Hachi! Hei, poika!
En tavannut koskaan isoisääni. Hän kuoli ollessani vauva.
Mutta kun kuulen hänestä ja Hachista, tuntuu kuin tuntisin hänet.
He opettivat mikä on uskollisuuden merkitys, -
ettet koskaan saisi unohtaa ketään ketä rakastit.
Siksi Hachi tulee aina olemaan minun sankarini.
- Voi Luoja, katsokaa kuinka söpö se on. - Hei, poika. - Se tekee minut hulluksi.
- Se on aina iloinen nähdessään jonkun. - Tiedän.
Voitko kävellä?
Tule, Hachi. Mennään.
Oikea Hachiko syntyi Odatessa Japanissa vuonna 1923. Kun sen mestari, tohtori Eisaburo Ueno, -
Tokion yliopiston professori kuoli toukokuussa 1925, Hachi palasi Shibuyan rautatieasemalle -
seuraavana päivänä seuraavaksi yhdeksäksi vuodeksi odottamaan.
Hachiko kuoli maaliskuussa 1934.
Nykyään Hachikon pronssipatsas istuu odotuspaikallaan Shibuyan rautatieasemalla.